Tekster: Team Irene
KVINDEN I GULD
Udgivet på NextGen www.nxtgn.info
Ryk lidt til venstre, tak.
Adele, du er urolig i dag.
Jeg bekymrer mig for meget, ved du nok.
Over hvad?
Fremtiden.
Min søster Luise og jeg elskede hinanden højt.
Men vi konkurrerede altid.
Hvis livet er et kapløb, så kom hun først over målstregen.
Men hvis det er en boksekamp, så er jeg vinderen.
Uanset hvad stod vi meget igennem sammen, og jeg vil savne dig.
Farvel, kære søster.
Tak, fordi du kom, Barbara. Det betyder meget for mig.
Vores familier har kendt hinanden længe.
Hvordan har din advokatsøn det? - Han har det desværre svært.
Efter jurastudiet arbejdede han for et fint firma -
- og ville så starte for sig selv i Pasadena.
Hvad skete der? - Det gik galt.
Læg den gæld oven i syv års studielån, og så ser det skidt ud.
Det gør mig ondt. - Har du brug for en advokat?
Jeg fandt nogle breve. Jeg vil rådføre mig med en, jeg kan stole på.
Jeg får ham til at ringe.
Jeg føler ...
Jeg føler virkelig, at i et firma som dette, så ville jeg være ...
... klar og villig til ...
Hallo? Nej, det er ikke et godt tidspunkt, mor. Jeg ringer senere.
Hej. Randy Schönberg. Jeg har en aftale med Bergen, Brown og Sherman.
Jeg vil udnytte mulighederne her. I dette imponerende firma -
- ville jeg være motiveret til at yde mit bedste hver dag.
Er du i familie med komponisten Schönberg?
Arnold var min bedstefar. Men han døde, inden jeg blev født.
Hans musik kræver opmærksomhed. Men belønningen er indsatsen værd.
Noget af det, jeg ser mest frem til ved at arbejde her, er at ...
Din far er dommer Schönberg. - Ja, han er gået på pension nu.
En fremragende familiebaggrund. - Ja.
Hvad skete der i Pasadena? - Jeg tog en chance.
Jeg startede mit eget firma, og det gav ikke bonus.
At være selvstændig er ikke så spændende.
Så nu er du klar til at samarbejde. - Ja.
Lad os give det et forsøg, hr. Schönberg.
Tak, mor.
Jeg ventede dig klokken seks. Den er ti minutter over.
Undskyld, der var trafikkaos på Wilshire.
Du ser træt og stresset ud, men du er ganske pæn.
Du var så mager som dreng. - Tak.
Hvad ved du om tilbagelevering af kunst?
Ingenting. - Det er aldrig for sent at lære nyt.
Kom ind og få lidt strudel. Jeg har lavet det specielt til dig.
Min søster er den kønne, lille pige til venstre, Luise, -
- og jeg er den tungsindige ved siden af.
Mine forældre, Therese og Gustav.
Min onkel Ferdinand, som ejede et sukkerfirma, -
- og hans kone, moster Adele, som døde meget ung.
Sæt dig hos mig.
Adele havde ingen børn, så vi boede sammen som en stor familie.
Prøv at smile bare én gang om året, Maria.
Det er godt for dine ansigtsmuskler.
Familien Bloch-Bauer.
Jeg har fundet disse breve blandt min søsters ejendele.
Jeg har oversat dem omme bagpå. - 1948.
Det er fra vores familieadvokat i Wien, Johann Rinesch.
Det handler om vores malerier, som blev stjålet af nazisterne.
Jeg læste i New York Times, at situationen ændrer sig i Østrig.
De ændrer lovene om tilbagelevering af kunst og behandler gamle sager.
Endelig flytter min søster ind hos mig.
Problemet er bare, at hun er død.
Så kommer I da ikke op at skændes.
Jeg mener ligesom samboer, der skændes om opvask og den slags.
I kommer ikke op at skændes om opvasken, -
- fordi hun er død.
Undskyld, det var for sjov, og det var ikke ...
Her er hun.
Min moster Adele.
Min onkel hyrede Gustav Klimt til at male hende.
Sikke et maleri. - Det er pragtfuldt.
Hun blev fjernet fra vores hjem af nazisterne.
Siden da har hun hængt i Galerie Belvedere i Wien.
Nu vil du genforenes med hende? - Det ville da være dejligt.
Det ville gøre dig rig. - Tror du, det handler om det?
Nej, jeg må gøre, hvad jeg kan, for at holde minderne i live.
For folk glemmer, forstår du. Især de unge.
Det handler også om retfærdighed.
Jeg har kedet dig til døde. Du har kigget på uret fire gange.
Det var en prøve, og vi dumpede begge to.
Undskyld, jeg har spildt din tid.
Jeg har fået nyt job og har et lille barn og en kone at gøre glad.
Hvorfor skulle fortiden interessere dig?
Farvel, min ven. - "Den Store Bastian".
Den bog, du havde i hånden. Den læste min bedstemor for mig.
Den var skrækindjagende. Den om drengen, der bliver taget af vinden.
Og kommer på et forfærdeligt eventyr. Den skræmte også mig.
Kig på dem og fortæl mig, om jeg har en sag. Andet beder jeg ikke om.
"Den 11. april 1948. Kære Luise Bloch-Bauer."
Det er hendes søster.
"Den østrigske stat vil beholde portrættet af Deres moster -
- og de fire øvrige Klimt-malerier, som er testamenteret til galleriet, -
- hvilket de påstår er ubestrideligt.
Jeg har ikke set selve testamentet, -
- trods mine ihærdige forsøg. Med venlig hilsen Johann Rinesch."
Så hendes advokat ikke testamentet? - Ingen så det.
Randy! - Hej, fru Altmann.
Vi skal lige kopiere de her.
Alle ser ud, som om de lider af nervesammenbrud.
Det gør de også. Jeg var oppe til klokken tre og har undersøgt sagerne.
Jeg er imponeret. - Du skal have en mand i Wien.
De har åbnet arkivet efter 50 år. Du skal finde Adeles testamente.
Og hvad så? - Kulturministeriet behandler sagen.
Men du skal udfylde en ansøgning inden udgangen af næste måned.
Papirerne er på vej. - Sæt farten ned.
Du kan forklare mig det hele til frokosten.
Jeg kan ikke spise frokost. - Jeg kender et sted med god budding.
Her er navnene på tre topadvokater med speciale i tilbagelevering.
Det vil være dyrt, men ellers går det ikke.
Jeg har kun min butik, min bungalow og opsparingen til en opvaskemaskine.
Jeg har ikke råd til fine advokater. - Jeg er nødt til at gå.
Kan du ikke hjælpe mig lidt i fritiden? Som en hobby.
Jeg har ingen fritid. Det er et fuldtidsjob, ikke en hobby.
Du er ubehøvlet, ukultiveret og aldeles uinteresseret i fortiden.
Og du forstår virkelig at smigre mig. - Men du har forbindelsen.
Hvilken forbindelse? - Familie, Randy.
Dine bedsteforældre kom hertil fra Østrig.
Vi har den samme baggrund.
Hvordan kan du se gennem de briller? De er beskidte.
Det var bedre. Så kan du se mere klart.
"Kvinden i guld" Klimt anslået værdi
Den anslåede værdi af "Kvinden i guld" er over 100 millioner dollars.
Det er en mulig investering.
Skulle et maleri, der findes som køleskabsmagnet, forlade Østrig?
Vi bør kigge på det.
Højst en uge. - Mange tak.
Du skal være tilbage den 3. - Helt bestemt. Tak.
Arbejder du stadig? - Jeg lukker først, når jeg kreperer.
Jeg har fået grønt lys. Jeg tager over og prøver at finde testamentet.
Det er vidunderligt.
Nu går du pludselig til biddet. - Ja, det gør jeg.
Jeg har en idé mere. Min mor sendte den her.
De søger talere til en konference om tilbagelevering af kunst.
Du burde være en af dem. - Hvad mener du?
En elegant efterkommer af en af Wiens berømte familier.
Det vil sætte fart i sagen og lægge pres på dem.
Jeg sætter pris på din entusiasme, og jeg er jo ingen vårhare.
Vi må rubbe neglene. Men du har misforstået noget i farten.
Jeg tager aldrig tilbage dertil. - Det forstår jeg ikke.
De knuste min familie, dræbte mine venner -
- og tvang mig til at forlade alt, jeg havde kært.
Det er over 50 år siden. - Synes du, det er lang tid?
Det ville kun tage et par dage. - Du hører ikke efter, Randy.
Jeg vil hellere dø end tage tilbage. Ikke for alle malerier i hele verden.
For en uge siden var du ikke interesseret, -
- og nu er du helt vild i varmen. Hvad er der sket?
Trods bedre vidende, så kan jeg godt lide dig.
Hvor længe? - Højst en uge.
Alt afhængig af modtagelsen. - Hvad er din plan?
Dora, jeg flytter ikke til Congo. Jeg tager til Østrig et par dage.
Med firmaets velsignelse. Hvad siger du?
Det var vist et "ja".
Jeg har set dig, Maria. Kom her.
Vil du hjælpe moster?
Luk halskæden for mig.
Det er dine små fingre som skabt til.
Du må snart holde op med at være så genert.
Livet forlanger meget af os.
Din eneste fjende er frygten.
Hallo? - Det er midt om natten.
Men hvis jeg venter, skifter jeg måske mening.
Jeg har besluttet at se spøgelserne i øjnene.
Hun er indviklet.
BUTIKKEN ER LUKKET INDTIL DEN 4. APRIL
Din mor vil gerne have, du besøger holocaust-mindesmærket.
Det har hun sagt syv gange. - Til ære for dine oldeforældre.
Siegmund og Malvina.
Hun havde de smukkeste øjne. De var kæmpestore som en ugles.
Det er en temmelig stor kuffert. - Jeg vender tilbage med stil.
Kan du køre lidt hurtigere, Pam? Med den fart når vi ikke flyet.
Vi kommer fire timer for tidligt. - Jeg vil købe parfume og cognac.
Skift bane. Søde Pam, skift bane nu.
Med fornøjelse, fru Altmann.
Vi lander i Wien om få minutter. Spænd venligst sikkerhedsbæltet.
Jeg troede aldrig, jeg ville vende tilbage.
Jeg skal tale med en fra ministeriet. Han er nok ansvarlig for papirclips.
Vi er heldige, nogen vil tale med os. - Du behøver ikke tage med.
Prøver du allerede at slippe af med mig?
Det var ikke det, jeg mente.
Jeg vil besøge min moster på Belvedere.
Postkortet yder hende ikke retfærdighed.
Er De født i Wien, fru Altmann? - Ja, lige rundt om hjørnet.
Taler De tysk? - Ja, men jeg vælger at tale engelsk.
Jeg håber, De vil nyde Deres ophold. - Jeg vil i hvert fald prøve.
Der er det.
Lejligheden på anden etage var vores hjem.
Hvad dette hus ikke har bevidnet, Randy.
Store kunstnere, musikere og forfattere trådte gennem de døre.
Heriblandt selvfølgelig din bedstefar og selveste doktor Freud.
Halvdelen af Wien var her til min bryllupsfest.
Fru Altmann?
Jeg så Deres navn på listen over talere til konferencen og fandt Dem.
Hvem er du? - Hubertus Czernin, journalist.
Velkommen til Wien. - Tak.
Må jeg byde Dem på et glas?
Jeg er redaktøren.
Mit lille østrigske barn. Det holder mig ved mine fulde fem.
Da jeg skrev en artikel om præsident Waldheims nazi-fortid, -
- spyttede en mand mig i ansigtet i supermarkedet.
Han kaldte mig en forræder. Jeg sagde: "Jeg er en ægte østriger."
Hvad gør Dem interesseret i et par turister fra Californien?
I har nok brug for en østrigsk ven. - Hvorfor?
Tilbageleveringen af kunstværker var et PR-nummer.
Østrig ville forbedre sit image, men nu er det blevet til Pandoras æske.
De vil ikke af med deres skatte. - De vil sætte hindringer i vejen.
Måske kan jeg hjælpe jer over nogle af dem.
Hvad får du ud af det? Hvad er dit motiv?
En ganske særlig slags patriotisme.
Hvis I vil have mig undskyldt, vil jeg hente en omgang mere.
Det er en pragtfuld idé.
Da min datter Maria sagde, hun skulle giftes med en operasanger, -
- blev vi enige om, at han skulle synge Mozart.
Jeg sagde: "Lad os gøre det hele på østrigsk manér."
Det er dystre tider. Lad os håbe, at denne uforglemmelige aften -
- er et varsel om lykkeligere tider.
Mazel tov!
Jeg er ked af, din moster Adele ikke er her i dag til at beundre dig.
Det er jeg også.
I det mindste skal hun ikke opleve, hvad der sker med hendes kære land.
Jeg ønsker ...
... at du skal have det her, Maria.
Hendes yndlingshalskæde.
Du er egensindig og nysgerrig.
Du har noget af Adeles karakter i dig.
Jeg vil altid skatte den højt.
Der er du. Kom, Maria, nu skal kagen skæres for.
Hele verden leder efter dig.
Skynd dig, jeg er sulten. - Du må hjælpe med at skære, Luise.
Din Maria er uimodståelig.
Kansleren har givet afkald på alt.
Hitler har givet et tomt løfte om Østrigs suverænitet, -
- men jeg vil vædde på, at nazisterne snart marcherer rundt her.
Det vil østrigerne ikke tillade.
Jeg rejser til Zürich med Luise på søndag.
I bør følge efter i næste uge.
Der er meget at gøre. Vi har brug for tid.
Du er som altid en drømmer.
Komitéen har besluttet, at Deres sag vil blive behandlet.
Hr. Schönberg og jeg er rejst langt -
- og vil gerne diskutere sagen med komitéen inden afgørelsen.
Komitéen arbejder ikke sammen med eksterne parter.
Er vi en ekstern part? - Malerierne tilhørte familien.
De må have tiltro til, at alle procedurer vil blive fulgt.
Hvis De vil have mig undskyldt, så skal jeg til en reception.
De må nyde Deres ophold i vores smukke by.
Det har været en stor fornøjelse at møde Dem.
Hvordan har du det?
Jeg ved ikke, om jeg har styrken til at klare de mennesker, -
- og jeg har kun været her en dag.
Kom, så går vi.
Vi får aldrig fat i en kopi af Adeles testamente, inden vi rejser.
Nej, de var ikke ligefrem hjælpsomme på arkivet.
Heldigvis har jeg en såkaldt muldvarp på Belvedere.
En, der kan sætte fart på sagen.
Om mandagen er museet lukket, men min muldvarp vil vente på jer.
Jeg håber ikke, I er allergiske over for støv.
Sagde jeg ikke, at han ville være nyttig, Randy?
Vær tålmodig. Han vil opdage, at nogle østrigere er hans venner.
Fortsæt bare.
Amalie Zuckerkandl. Også malet af Klimt. Hun var en ven af familien.
Hun døde i en koncentrationslejr. - Ja, Belzec.
Din moster hænger rundt om hjørnet. Er du klar til at blive genforenet?
Med rette eller ej, så er hun blevet en del af Østrigs identitet.
Et nationalt ikon. Adele er blevet en del af landets psyke.
Moster Adele.
Kan du lide det? - Hvorfor er der så meget guld?
Bare glem guldet. Det er Klimt.
Se på mit ansigt. Ligner det mig?
Ja, men du ser ikke glad ud.
Gad vide, hvordan det vil være, når du er blevet voksen.
Når du er blevet en kvinde.
Om du må stille dig tilfreds med trivialiteter.
Østrigs gyldne Adele, malet af Klimt.
Et af vores mest berømte malerier. Et eksempel på Østrigs kulturarv.
Lad os skynde os hjem.
Ifølge de nye udrejsebestemmelser -
- må ingen statsborgere forlade landet uden udrejsetilladelse.
Bestemmelsen trådte i kraft i morges ...
Min bror havde ret. Vi skulle være flygtet tidligere.
Se engang.
Det er fru Klein, doktorens kone.
Hvad laver de?
De tvinger hende til at rense fortovet med syre.
Og hr. Rosenblatt måtte skrive "jøde" på sit butiksvindue.
Hvorfor? - Hvorfor tror du, Therese?
Hent min cello, Maria. - Hvorfor, far?
Klokken er næsten fem. Hvorfor skulle denne lørdag være anderledes?
Den er anderledes. - De får ikke lov at røre os.
Far. - Celloen, Maria.
Gå nu.
Paskontoret lukker klokken 14 indtil videre.
Afvist. Næste.
Min brors mand er i England, og min søster er i Schweiz.
Vi har mulighed for at bo i begge lande.
Vi er kun fire og må forlade Østrig så hurtigt som muligt.
Det må alle jøder. Hvad adskiller Dem fra de andre?
Afvist. Næste.
Din forretning er færdig. Skriv så.
Jødesvin. Det har I godt af.
Lad være med at kigge.
Gudskelov. Vi var bekymrede.
Luk døren op.
De er her. - Selvfølgelig er de det.
Fritz, luk døren op. - Javel.
Ferdinand Bloch-Bauer? - Min bror gør forretning i Schweiz.
Er det, hvad man kalder det?
Deres bror er skyldig i skattesvig for en million Reichsmark.
Hans konti er spærret, og indtil beløbet er betalt, -
- bliver konstablen her. De er under husarrest.
Min onkel er ærlig og lovlydig.
De er en familie, der sætter pris på kunst.
Holbein. Imponerende.
Et sølvbæger med ædelstene.
En diamanthalskæde.
To sølvlysestager.
En cello.
Stradivarius. Naturligvis kun det bedste.
Vil De ikke nok lade være? Den er hele hans liv.
Jeg kunne have ledt alene. - Jeg ville ikke gå glip af løjerne.
Det er som en James Bond-film, og du er Sean Connery.
Hej. Jeg hedder Anna. Det er en ære at møde Dem.
Mange tak, fordi du gør det her. Så du kender Hubertus?
Alle dokumenter fra før 1972 opbevares i det samme lokale.
Jeg tror, I får travlt.
Smøg ærmerne op, Randy.
Tillykke. Det er en ren guldgrube.
Vi har været oppe hele natten. - Dejligt, I kommer godt ud af det.
Nu kan vi stykke sammen, hvad der rent faktisk skete.
Du er den levende forbindelse. - Med nød og næppe.
Fortæl os, hvad du ved. - Adele døde i 1925.
Af meningitis. Hun var kun 43. Onkel Ferdinand var knust.
Testamentet blev skrevet i 1923. To år før hun døde.
Hendes underskrift. Du godeste. - Jeg oversætter det.
"Min mand skal testamentere mit portræt og de andre Klimt-malerier -
- til Galerie Belvedere i Wien efter sin død."
Så hun testamenterede dem til galleriet.
Er vi kommet forgæves? - Et skridt ad gangen.
Belvedere skal have malerierne, men med en ganske særlig betingelse.
At Belvedere skal have malerierne efter Ferdinands død.
Vi tager det i rækkefølge.
Ved du, hvad der skete med familiens ejendom, efter du slap væk?
Nej. Jeg så mig aldrig tilbage. - Måske er det på tide.
Efter din flugt blev jeres hjem udsat for et af datidens største tyverier.
Jeres ejendele faldt i hænderne på de mægtigste nazi-forbrydere.
Vores private ejendele?
Et af din onkels yndlingsmalerier, et portræt af Waldmüller ...
Ja, det hang i dagligstuen. Jeg brød mig ikke om det.
... endte på selveste Berghof, -
- Hitlers private bolig i Alperne.
Din mosters halskæde, som hun bærer på portrættet af Klimt, -
- endte om halsen på Emmy Göring, Hermann Görings kone.
Det vil jeg ikke høre.
Klimt-malerierne var lidt for degenererede efter nazisternes smag.
Men en med en mere forfinet smag havde øje for malerierne.
Bruno Grimshitz. - Grimshitz?
Malerierne blev taget ned og forsigtigt bragt til Belvedere.
Visse fakta måtte ændres, såsom din mosters navn og jødiske baggrund.
I en kort periode efter krigen blev hun blot kendt som "Kvinden i guld".
Hendes identitet blev også stjålet.
Det var ikke nok at berøve og knuse jeres familie.
Nej, I skulle slettes fra historien.
Så Belvedere fik malerierne. - I 1941.
Din onkel døde ... - Sidst i krigen. I 1945.
Så modsat Adeles ønske endte malerierne på Belvedere før hans død.
Han skrev selv et testamente, før han døde.
Han testamenterede alt til dig og din søster, hans eneste arvinger.
Det var en af de sidste ting, han gjorde.
De vil argumentere for, at Adele testamenterede dem til galleriet.
Vi har ingen sag. - Randy, vis Maria vores trumf.
Hvad er det? - Ferdinand betalte for malerierne.
Han var den retmæssige ejer, ikke Adele.
Hun kunne ikke forære malerierne væk.
Så testamentet er ugyldigt? - Det er ikke et testamente.
Det er ikke juridisk bindende. Det er nærmere et ønske.
Komitéens formand, Rudolf Wran, skal have alt det her.
Og så kommer din moster med os hjem.
Lige et øjeblik, Randy.
Hun er Østrigs Mona Lisa.
Tror du, de bare vil give slip på hende?
Vi har lagt fire beskeder til hr. Wran.
Hr. Wran har meget travlt. - Det forstår vi godt.
Men det er yderst vigtigt. - Vi skal tale med ham ...
Randy, er det ham? - I må lægge en besked.
Hr. Wran? Hr. Rudolf Wran?
Randy Schönberg. Det er min klient, fru Altmann.
Undskyld, jeg ikke har ringet tilbage.
De skal ikke undskylde. De er en meget vigtig mand.
Komitéen skal have nye oplysninger, -
- inden de træffer en afgørelse i Bloch-Bauer-sagen.
Er det rigtigt? - Ja, jeg har gjort nogle notater.
De har haft travlt. - Vi kom ikke for at spise kage.
Hr. Schönberg, jeg kan forstå, De er komponistens barnebarn.
Jeg holder meget af hans musik. - De har en forfinet smag, hr. Wran.
Geniet bag tolvtoneteknikken bør ikke undervurderes.
Tak, men vi har de nødvendige oplysninger.
Hvis De vil have mig undskyldt, så venter arbejdet.
Svært at tro, at Hitler søgte ind på kunstakademiet her.
Gid han var blevet optaget.
De er her alle sammen. Kvinden, der kommer ind ...
Elizabeth Gehrer, kulturminister. - Sammen med jeres ven, Rudolf Wran.
Et stort fremmøde. Det er en flot forestilling.
Velkommen til konferencen om tilbagelevering af kunstværker.
Det er det første skridt i returneringen -
- af ulovligt erhvervede kulturgoder.
Det smukke bjerglandskab hang i vores dagligstue.
Det var det første, man så, når man trådte ind.
Jeg glemmer aldrig den dag, de stormede ind i vores hus -
- og tog vores malerier ned af væggen.
Vores stuepige gik i min mors garderobeskab, -
- tog tøjet ud og sagde:
"Lad være med at gå til politiet, for de kommer alligevel."
Og sådan blev det. Politiet og nogle andre kom og tømte huset.
Folk ser et mesterværk af en af Østrigs største kunstnere.
Jeg ser et billede af min moster.
En kvinde, som lærte mig om livet, mens jeg børstede hendes hår.
Tilbagelevering er et interessant ord. Jeg har slået det op.
"At noget vender tilbage til dets oprindelige tilstand."
Jeg ville gerne vende tilbage til min oprindelige tilstand.
Jeg ville gerne være en lykkelig kvinde i denne smukke by.
Som så mange andre, der måtte flygte, -
- vil jeg aldrig tilgive, at de forhindrede mig i at bo her.
Vi bør i det mindste genforenes med det, der retmæssigt tilhører os.
Tak.
Fru Altmann. Dr. Bernhard Köhler. Jeg arbejder på Gallerie Belvedere.
Hvad kan jeg hjælpe Dem med?
Falder afgørelsen ud til Deres fordel, så tag landskabsbillederne.
Men endelig ikke portrætterne. - I har knyttet jer til dem.
Vi kan ikke se Østrig uden dem. - Det kan jeg.
Når der er rådet bod på fortidens uret, er jeg åben for en aftale.
Kan vi lige tale sammen? - Min advokat bliver en smule nervøs.
Ring gerne, så vi kan tale videre.
Vi skal være forsigtige. - Du mener, jeg skal være forsigtig.
Folk tager imod råd fra advokater. - Ja, når de beder om det.
Jeg vil gerne gå tilbage til hotellet alene.
Fru Altmann, det var en flot tale. Men hvorfor ikke lade fortiden hvile?
I giver aldrig op, hvad? Alt handler ikke om holocaust.
Min bror har bestilt de sidste to billetter til Køln.
Og hvad så? - Fra Køln tager vi til grænsen.
Der er en kontakt. Han er blevet betalt for at smugle os over.
Hvornår letter flyet til Køln? - Klokken otte i aften.
Jeg kan ikke forlade mine forældre. - Det er vores sidste chance.
Men nogen må køre os til lufthavnen.
En af min fars venner skylder ham en tjeneste.
Han slipper os aldrig af syne.
Jeg har en idé. Men først må jeg sige farvel til dem.
Far og mor.
Vi må tage afsked, ikke?
De ved udmærket, at de ikke vil lade min far tilkalde en læge, -
- fordi han har begået den forbrydelse at være jøde.
De kan i det mindste lade os gå på apoteket.
Hvorfor skal I begge gå? - For himlens skyld.
Hvis De er bange for, vi stikker af, hvorfor går De så ikke med?
Udmærket. Jeg følger Dem derhen.
Men vi går straks tilbage.
Det var en skam. Jeg havde håbet, vi kunne gå i biografen.
De har et minut. - Det er nok.
Godaften. Hvad skulle det være?
Min far har høj feber og hoste. Noget, der kan sænke temperaturen.
Et øjeblik.
Det her burde hjælpe.
Nøglerne.
Prøv den der.
Hvad laver De?
Jeg er svimmel. Jeg skal have luft. Vær venlig at åbne døren.
Er soldaten ude på gaden med Dem? - Nej. Vær venlig at åbne døren.
I er jøder. - Nej!
De prøver at stikke af! Skynd jer!
Stands!
Luk op!
Den vej.
Er det virkelig vejen til rådhuset? - Ja.
Pas på.
Løb! Jeg finder dig!
Jødepak!
Denne vej.
De gik derind.
Vognen.
Stands dem!
Mange tak. - Jeg vil gøre alt for din familie.
Held og lykke. - Tak.
Deres billetter.
De skal flyve til Køln? - Ja.
Har De ingen bagage?
Det er ganske uventet. Vi skal kun blive en nat.
Min mand er dublant som Wotan på operaen i Køln.
Deres baryton er syg. Von Karajan dirigerer. Vi er meget spændte.
Held og lykke. - Mange tak.
Meddelelse til passagererne på afgangen til Køln.
Afgangen er blevet forsinket på grund af uforudsete årsager.
Vi undskylder ulejligheden.
Mine damer og herrer, nu kan De stige om bord.
Hav venligst Deres billetter parat.
Nogle passagerer kommer ikke til at flyve med i aften.
Hr. Stephan Neumann og hr. Karl Neumann.
Giv Dem til kende.
Vær venlige at følge med.
Mine damer og herrer.
Her er minister Gehrer. - Goddag.
Dr. Dreimann er vores ledende advokat i denne meget indviklede sag.
Sid ned.
Nogle sager er mere indviklede end andre, men ...
... efter megen overvejelse må vi desværre meddele, -
- at komitéen har besluttet, malerierne skal forblive i Belvedere.
Det er forhåbentlig for sjov. - De laver ikke sjov.
Deres mosters testamente bør adlydes. - Det er ikke engang et testamente.
Hun kunne ikke forære malerierne væk. Hvor er det?
Malerierne tilhørte Ferdinand, hvilket gør testamentet ugyldigt.
Derudover har man dækket over måden, malerierne endte i galleriet på.
Fakta interesserer dem ikke. - Deres mosters ønske bør følges.
Det er ikke juridisk bindende.
Ville min moster have skrevet det, hvis hun vidste, hvad der ville ske?
At hendes hjem ville blive plyndret og hendes folk slået ihjel.
Afgørelsen er ikke til forhandling. Er De uenig, må De gå i retten.
Kom, vi går.
Dr. Dreimann, De taler, som om De kendte min moster.
Deres afgørelse ville få hende til at skamme sig over at være østriger.
Og De burde også skamme Dem.
Vi er ikke i USA. For at føre sagen i Østrig -
- kræver staten et depositum på 1,8 millioner dollars.
1,8 millioner? - Ud fra en vurdering af malerierne.
Så de siger, vi skal sagsøge dem, men gør det økonomisk umuligt for os?
Jeres hænder er bundne. - Hvad med en voldgiftssag i Wien?
Ingen vil beslutte, at I skal have malerierne tilbage.
Det er spild af tid og penge. - Slut med at dagdrømme.
Tak for alle dine anstrengelser.
Kom, Randy. Vi skal pakke.
Farvel, Hubertus. - Det gør mig ondt.
Jeg ville bare kigge til dig. - Kom ind og sid ned.
Hvordan har du det? - Jeg er udmattet.
Sådan går det, når man skal håndtere skiderikker hele dagen.
De vil aldrig indrømme det, for så skal de indrømme det hele.
Indrømme hvad? - De var ikke ofre.
De fleste af dem bød nazisterne velkommen med åbne arme, -
- og det er sandheden.
Jeg kan med stor fornøjelse meddele, -
- at Klimts Adele forbliver i Østrig.
Det er en sejr for Gallerie Belvedere og det østrigske folk.
Det er nok. Sluk for det.
I morgen tager vi hjem, og på vej til lufthavnen -
- besøger vi holocaust-mindesmærket.
Så er vi ikke kommet forgæves.
Lejren, hvor mine oldeforældre blev myrdet.
Treblinka.
De døde, kort efter din bedstefar flygtede til USA.
Jeg husker dem. De havde et kirsebærtræ i haven.
Og hun havde de smukkeste øjne.
Din mor minder mig om hende.
Så blev de hentet midt om natten.
Randy, vi er nødt til at tage i lufthavnen nu.
Ved du hvad?
Jeg skal lige på toilettet. Jeg kommer straks.
De tre ting, min bedstefar hadede mest, -
- var Hitler, hans bedstemor og solen i Los Angeles, -
- men jeg må sige, at Los Angeles føles temmelig dejlig lige nu.
Hvis Fritz stadig levede, ville han byde os velkommen med en arie.
Velkommen hjem. - Skål for Randy og Maria.
Vi gjorde vores bedste, og det er det, der tæller.
Vi gjorde alt, hvad vi kunne.
Vi må lade fortid være fortid og komme videre.
Maria.
Randy.
Jeg gjorde det for pengenes skyld.
Malerierne er over 100 millioner dollars værd.
Det var derfor, jeg tog af sted med hende.
Jeg gjorde det for pengenes skyld, Pam.
Det er helt naturligt.
Men nu er du hjemme, og det er i orden.
Er det?
Randy?
DET ØSTRIGSKE KULTURMINISTERIUM KRAV OM TILBAGELEVERING AF KUNST
NI MÅNEDER SENERE
KLIMTS PORTRÆTTER
Det bliver 29 dollars.
Tak, fru Scheff. - Farvel.
Undskyld. - Tak.
Det er længe siden.
Et Belvedere-katalog til salg i Barnes & Noble.
Hvad ævler du om? - Du forstår det ikke.
Vi har dem. Du kan sagsøge dem her i USA.
Nu ikke alt det igen.
Sagde du ikke, at vi ikke kunne sagsøge dem her -
- på grund af det med statsimmunitet?
Jeg har fundet et smuthul. Der er tre betingelser.
Når ejendommens erhvervelse brød international lovgivning, -
- og ejendommen ejes af en udenlandsk part.
Mener du Gallerie Belvedere? - Og denne part gør forretning i USA.
De sælger bøger i Barnes & Noble?
Hvis de betingelser er opfyldt, kan du sagsøge dem i USA.
Tillykke. Betingelserne er opfyldt. Du kan sagsøge dem.
Ja, men det vil jeg ikke.
Kan du ikke huske, hvad jeg sagde? Nogle gange ...
... må man bare komme videre.
Det er en spinkel chance. Der er ingen præcedens.
Jeg fandt en sag. En jødisk familie fra Argentina, som mistede et hotel.
Svaret er nej. - Jeg har en god fornemmelse.
Siden hvornår har vi betalt dig for at have fornemmelser?
Det er det, man kalder et ultimatum.
Jeg føjede dig. Jeg tænkte: "Lad ham bare tage til Europa."
En lille del af mig håbede, at du havde fat i noget.
Det har du ikke. Der er ingen sag.
Der er ingen lovhåndhævelse mellem USA og Østrig.
Bare ét forsøg til. - Jeg har brug for dig her nu.
Slut med udenomshalløj og Klimt-malerier.
Hej. Jeg vil indgive et søgsmål mod den østrigske stat.
Jeg har udfyldt en stævning. - Det bliver 165 dollars.
Jeg vil gerne til Østrig med min datter. Hun elsker kænguruer.
Maria?
Kom med mig. Der er noget, du skal se.
Kom nu.
Hej. Er konsul Brandstetter her? - Desværre ikke.
Så sig til ham, at fru Altmann og Randy Schönberg kiggede forbi.
Hvad skal vi med konsulen? - Sig, jeg har afleveret en stævning.
Vi sagsøger den østrigske stat. Hav en god dag.
Randy?
Fortæl mig, hvad der foregår. - Vi sagsøger dem.
Du kan ikke bare drøne af sted som en vanvittig damptromle.
Hold op med at gå så hurtigt. Jeg kan ikke følge med.
Jeg har sagt til dig, at jeg ikke har interesse i at sagsøge dem.
Jeg har fået nok spænding.
Jeg er vendt tilbage til mit stille liv og har fået lidt sindsro igen.
Sig det, som om du mener det. - Du skal ikke være næsvis.
Du er irriterende. Du har heller ikke tid til det her.
Du skal forsørge din familie og har et fuldtidsjob.
Åh nej.
Hvad mener du? - Jeg har sagt op.
Jeg har talt med min far. Han vil låne os nogle penge.
Nu hvor vi venter et barn mere. Synes du ikke, vi er pressede nok?
Vi skal træffe den slags beslutninger sammen. Er det ikke meningen?
Undskyld. Du har ret.
Det er Østrig. Der skete noget derovre.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg kan ikke glemme det.
Jeg tror, det er vigtigt.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg håber ikke, vi spilder tiden. - Det er kun første fase.
De har hyret Stan Gould fra Heimann Rose, et fint jødisk advokatfirma.
Pænt af dem at give jødiske drenge arbejde.
De vil have sagen afvist på grund af procedurefejl for at trække tiden ud.
De håber, jeg dør, inden sagen kommer for retten.
Lige præcis. - Så vil jeg holde mig i live.
Kør lidt hurtigere. Chokoladen på din donut smelter.
Vi skal sidde her.
Hr. Gould. Det er mig en stor fornøjelse.
Dr. Dreimann. Pænt af Dem at komme helt fra Østrig.
Jeg har altid gerne villet besøge Disneyland. To fluer med ét smæk.
Jeg håber, det bliver besøget værd. - De ser endnu yngre ud end i Wien.
Her til morgen føler jeg, at jeg har 50 år mere foran mig.
Alle bedes rejse sig.
Hold op. - Du har chokolade ...
Lad os begynde. Hr. Gould?
Loven om statsimmunitet blev vedtaget i 1976.
38 år efter begivenhederne.
Loven kan ikke gælde med tilbagevirkende kraft.
Det forundrer mig, at fru Altmanns advokat ikke har fortalt hende det.
Det ville have skånet hende for ulejligheden og falske forhåbninger.
Det er ikke til ulejlighed. Mandag er en stille dag i butikken.
Det glæder mig, men fra nu af må De kun tale, når De bliver spurgt.
Der gælder visse procedurer i en retssal.
Hr. Gould har ret i, at loven blev vedtaget i 1976, -
- men han tager fejl i, at den ikke gælder med tilbagevirkende kraft.
Må jeg have lov?
Selvom retssager angående perioden før 1976 er sjældne, så findes de.
Det her er blot tre eksempler. - Mange tak.
Det er sikkert fængslende læsning. Vi holder pause i ti minutter.
Dette er en intern sag. Alt andet ville krænke Østrigs suverænitet.
Der findes et forum, hvor fru Altmann kan forfølge sagen i Østrig -
- uden at bruge amerikanske skattekroner.
Hr. Goulds bekymring er prisværdig, -
- men en retssag i Østrig kræver, at fru Altmann er mangemillionær.
Det er ikke en mulighed. Vi har prøvet alle andre muligheder.
Ellers ville vi ikke stå her i dag.
Sagsøgeren har bevist, at loven kan gælde begivenheder før 1976.
Grundet de høje omkostninger har retten afgjort, -
- at Østrigs forum for behandling af sagsøgerens krav er utilstrækkeligt.
Sagsøgtes begæring afvises.
Alle bedes rejse sig.
Det var den første forhindring. - Jeg går ind for kvindelige dommere.
Dr. Dreimann. - Tillykke.
Det uventede resultat må uden tvivl fryde Dem.
De er en travl mand. De bør overveje mægling.
Mægling er udelukket. De var heldig i dag, -
- men vi går hele vejen til højesteret om nødvendigt. Farvel.
God fornøjelse i Disneyland.
SEKS MÅNEDER SENERE
Fru Altmann, jeg er Ronald Lauder. - Estées søn.
Hendes læbestifter er skønne. Stay Mocha er min favorit.
Sid ned.
Jeg har stor respekt for Deres kamp.
De kunstværker, nazisterne stjal, er anden verdenskrigs sidste fanger.
Og Adele er Deres dronning. - Min moster ville være smigret.
Jeg var ung, da jeg første gang så portrættet og straks blev forelsket.
Derfor vil jeg have hende i mit galleri i New York.
Det er lidt for tidligt.
Man må gøre, hvad man kan, for at sikre et muligt godt resultat.
Det fører mig til hr. Schönberg. Han har været en god forbundsfælle.
Det vedbliver han at være. - Han er ikke egnet til højesteret.
At få Dem igennem ankeprocessen er én ting, men Washington?
Det ville svare til at sende en skoledreng til frontlinjen.
Jeg er villig til at betale for, at De får den bedste advokathjælp.
Den, jeg tænker på, er som Einstein inden for tilbagelevering af kunst.
Han har undersøgt Deres sag. Må jeg bede ham ringe til Dem?
De kan bede ham rende og hoppe.
Jeg holder mig til min skoledreng, og dermed basta.
De gentagne forsøg på at få sagen afvist ...
Vi må tage på hospitalet. - Skal jeg tale med dybere stemme?
Vandet er gået. - Hvad?
Vandet er lige gået.
Tag det roligt. Er du okay?
Jeg har det fint. - Du skal føde.
Tag det slips og den skjorte på i højesteret. Det gav din far dig.
Nu skal du køre mig på hospitalet, og så skal du tage til Washington.
Lige et øjeblik. Er du sikker?
Uanset hvad jeg sagde, så støtter jeg dig nu.
Selvom det ikke går, så skal vi nok finde ud af det.
Uanset hvad, så klarer vi os.
Du gør det rigtige.
Tag et hostebolsje. De er med kirsebærsmag.
Jeg lægger det her til senere.
Selv hvis vi ikke når længere, -
- så er vi kommet hele vejen til højesteret.
Det er temmelig langt for en østrigsk pige som mig.
Kan De vise mig vej til dametoilettet?
Godt. Igen med amerikansk accent. Ellers kan ingen forstå dig.
Du skulle nødig tale. Du lyder som en frankfurter.
Jeg er en mand, ikke en pølse.
Maria Altmann. Hvem af jer er Maria Altmann?
Det er mig. - De har fået et telegram.
Det er fra min søster. Hun venter på os i Californien.
Hun har fået nyt fra Wien.
Din far?
Nu skal der procederes i sag nummer 0313.
Den østrigske stat mod Maria Altmann. Værsgo, hr. Gould.
Hr. retspræsident, hvis jeg må have lov, så skal jeg gøre det kortfattet.
Dette er en intern sag, som ikke hører hjemme i en amerikansk ret.
Tak, hr. Gould. Hr. Franks repræsenterer den amerikanske stat.
Deres indledende erklæring, tak.
Hr. retspræsident, hvis loven skal gælde med tilbagevirkende kraft, -
- kan det medføre krav mod en række lande, -
- hvilket kunne påvirke de internationale relationer.
Kom med et eksempel.
Der er verserende sager mod lande som Japan og Frankrig ...
Så fru Altmann skal ikke gøre krav på sine malerier, -
- fordi det vil påvirke vores forhold til Japan?
Det kunne være et muligt resultat.
Fru Altmann, det lader til, at hvis Deres sag går videre, -
- vil verdens diplomati falde sammen, og det vil være Deres skyld alene.
Hr. Schönberg.
Hr. retspræsident, hvis jeg må have lov.
Det er ikke utilstedeligt, at loven gælder med tilbagevirkende kraft.
Er det ikke lige så nemt at sige, den gælder med tilbagevirkende kraft?
Hvornår bør jurisdiktionen anvendes til et særligt formål?
Jeg er ikke sikker på, jeg forstår spørgsmålet.
Det er jeg heller ikke.
Gjorde nogen det?
Vi har stor forståelse for statens bekymringer om, -
- at det er som Pandoras æske, men alle lande er forskellige.
Hvad angår Østrig, er der en traktat, så den gældende lov er på plads.
Vi anbefaler at åbne æsken -
- og tage denne ene lille sag op og hurtigt smække æsken i igen.
Sagsøgte har forsøgt at forpurre vores forsøg med protester -
- og truet med det rene ragnarok, men lad os sætte sagen i perspektiv.
Det handler om en kvinde, som vil have det tilbage, der tilhører hende.
Fru Altmann kom til USA som en ung kvinde i søgen efter fred.
Nu skal retfærdigheden også ske fyldest.
Tak, hr. Schönberg.
Var De overrasket over, at den amerikanske stat støttede østrigerne?
Visse mennesker ville ønske, jeg døde. Hvorfor ikke også amerikanerne?
David Pike, retsjournalist. Det var imponerende.
Tak. Randy Schönberg.
Kendelsen falder om tre måneder, men I vinder ikke.
Jeg har 34 års erfaring og har altid ret. Det er deres kropssprog.
Tak for opmuntringen. - Det var så lidt.
Hav det godt. - Held og lykke.
Hej, Nathan.
Han vinkede til dig.
Hej, knægt.
FIRE MÅNEDER SENERE
Hold op med at kigge på uret hvert andet øjeblik.
Hallo?
Okay.
Du kan ikke give op endnu. Kampen fortsætter.
Højesteret gav os medhold, så vi kan sagsøge østrigerne.
Tak.
Jeg vidste fra første øjeblik, at du var den rette.
Derfor så jeg igennem fingre med alt det slemme.
Var det ikke det resultat, du ønskede?
Vi kan godt sagsøge dem, men de vil trække det ud.
Det kan tage flere år.
Måske lever hun ikke så længe, og vi har ikke råd.
Vi er kommet så langt. Vi kan ikke stoppe nu.
Der er én ting, vi kan prøve.
Jeg er villig til at lade malerierne forblive i Belvedere.
De skal blot indrømme, at De erhvervede dem ulovligt.
Og naturligvis blive enige om en kompensation.
Vi rokker os ikke.
Vil De forklare Deres ubøjelige holdning?
Vi vil ikke betale for noget, der er vores.
Vi vil kæmpe med næb og kløer, inden vi giver op.
En voldgiftssag i Wien. - Randy?
Vi vælger hver en voldgiftsdommer, og den tredje er neutral.
Det lyder som en fornuftig idé.
Kan vi lige tale sammen? - Vil De have os undskyldt?
Først får du mig med på mægling, og nu dette.
Tror du, at en voldgiftssag i Wien vil falde ud til vores fordel?
Vi har intet valg.
Så skal vi tilbage til Østrig. - Maria.
Jeg vil ikke diskutere med dig. Jeg gør det, jeg mener er bedst.
Nu skal du tie og stole på mig.
Nej, Randy, jeg vil ikke tie.
Nej. Nu er det nok.
Tillykke, dr. Dreimann. Deres taktik er lykkedes.
Jeg spiller ikke med længere.
Farvel, de herrer. - Farvel, fru Altmann.
Maria.
Det var flot. - Jeg vil ikke tale med dig.
Det er gengældt, men vi har intet valg.
Det er slut. Vi begik en fejl. - Hvad er slut? Hvad mener du?
Vi må acceptere, at vi har tabt, og komme videre med vores liv.
Er du sindssyg? - Jeg er træt. De kan beholde dem.
Fra og med dette øjeblik har jeg ikke længere brug for din bistand.
Det kan du ikke mene. Jeg har ofret alt og står i gæld til halsen.
Min kone og mine børn, alt, hvad jeg holder af, og så vover du ...
Jeg har gjort alt for at skaffe de skide malerier tilbage.
Gid du aldrig havde spurgt mig. Hvor vover du at sige, det er slut?
Vi er så tæt på.
Du skal bare holde ud.
Østrigerne vil aldrig give op.
Aldrig.
Men jeg vil ikke lade dem ydmyge mig igen.
Rejs du bare tilbage til Wien, men jeg tager ikke med.
Du er på egen hånd, Randy.
En voldgiftssag er overkommelig, men det er også en risiko.
Den voldgiftsdommer, vi vælger, er sikker, men hvad med de to andre?
Østrigernes er traditionalist. Hun vil ikke give jer medhold.
Men hvad angår den tredje, så er det et sats.
Jeg håber det bedste. - Det er ikke den rigtige beslutning.
Du satser på, at Østrig har ændret sig.
Det begynder om to minutter. - To billetter, tak.
Du hedder det samme som komponisten. - Sikke et sammentræf.
Den østrigske stat har indleveret sine argumenter på skrift.
Hr. Schönberg, det blev De også tilbudt, -
- men De har valgt at præsentere de indledende argumenter mundtligt.
Værsgo. - Tak.
Mine damer og herrer. Det glæder mig at stå her af to grunde.
For det første mener jeg også, at dette er en intern sag, -
- som bør afgøres ...
... inden for landets grænser.
Første gang kom jeg for min egen skyld. Denne gang er det for hans.
Den anden grund til, at jeg er glad for at være i Wien, er, -
- at min klient, fru Altmann, og jeg begge er østrigere.
Misforstå mig ikke, vi er også amerikanere, -
- men vores familie og rødder befinder sig i denne bys kultur.
I hjertet af denne verden står en kvinde, -
- hvis portræt begge parter kæmper for, Adele Bloch-Bauer.
Der findes to sider af Østrig.
Den ene modsætter sig tilbagelevering til ofrene for nazismen, -
- mens den anden erkender den uret, der blev begået mod jøderne, -
- og forsøger at råde bod på det.
Jeg håber skriftligt at have påvist, at loven støtter tilbagelevering.
En række begivenheder og ugerninger peger på det faktum, -
- at malerierne endte på Belvedere på uhæderlig og ulovlig vis, -
- og at Adeles testamente ikke var juridisk bindende.
Så på sin vis er det et historisk øjeblik.
Et øjeblik, hvor fortiden kræver noget af nutiden.
For mange år siden skete her forfærdelige ting.
Folk blev umenneskeliggjort, -
- forfulgt og sendt i døden, -
- og hele familier blev decimeret.
Og de stjal fra dem. Deres ejendom og levebrød.
Deres kæreste ejendele.
Blandt dem var familien Bloch-Bauer. En meget kær vens familie.
Nu beder jeg jer som østrigere og mennesker om at erkende den uret.
Ikke kun for Maria Altmanns skyld, men for Østrigs skyld.
Se engang. Min far tog mig med herhen om søndagen.
Det gjorde min også. Så fik vi vafler og is.
Min far var en imponerende mand.
Da jeg var lille, så jeg op til ham. Jeg tilbad ham.
Og du ville være ligesom ham, når du blev stor.
Da jeg var 15, opdagede jeg, at han havde været nazist.
En glødende tilhænger af Det Tredje Rige.
Hele mit liv har jeg prøvet at råde bod på min fars synder.
Hver dag har jeg spurgt mig selv, hvordan han kunne blive sådan, -
- og hver dag har jeg forsøgt at distancere mig fra ham.
Du er et fint menneske, Hubertus. Et godt menneske.
Er det nu? - Ja.
Kom så.
Mit hjerte hamrer.
Voldgiftsdommerne har nu undersøgt begge sider af denne indviklede sag.
Vi prøvede at se på beviserne uden forudfattede meninger -
- og er nået frem til en endelig kendelse.
Vi har besluttet, at portrættet af Adele Bloch-Bauer -
- og de øvrige pågældende Klimt-malerier -
- skal leveres tilbage til hendes niece, Maria Altmann.
For første gang i lang tid er jeg stolt af at være østriger.
Tid til pressen. Hvordan ser jeg ud? - Sexet og sejrrig.
Hvordan ser jeg ud? - Sexet og sejrrig.
Fru Altmann, kan vi tale sammen? - Ja, selvfølgelig.
Jeg har tabt, men jeg vil bede Dem, -
- tigge Dem, bønfalde Dem om ikke at lade malerierne forlade moderlandet.
Lad os indgå en aftale. Vi kan komme med et gavmildt tilbud.
Jeg er også ked af, at de ikke bliver i Adeles land.
Men jeg har prøvet at forhandle og holde dialogen i gang, -
- og De har modarbejdet mig og lukket døre for næsen af mig.
Så nu er jeg træt, -
- og min moster vil krydse Atlanten og gøre Amerika til sit hjem, -
- ligesom jeg måtte gøre.
Farvel, fru Altmann.
Jeg tror, vores veninde har brug for lidt omsorg.
Sagde jeg, at vi ikke kunne have gjort det uden dig?
Nej.
Maria?
Lige et øjeblik, Randy.
Er alt i orden?
Tak, min kære. Af hjertet tak for alt, hvad du har gjort.
Men det var en fejl at tro, at det ville gøre det hele godt igen.
Det gør det ikke.
For jeg efterlod dem her.
Jeg efterlod dem her, min egen.
Maria. Nu må vi tage afsked, ikke?
Kom her, min skat.
Jeg rejser nu. - Du gør det rigtige.
Men jeg vil ikke. - Du skal leve, Maria.
Der er ingen fremtid for dig her.
Nu vil Amerika blive dit hjem.
Ja, far.
Og derfor vil vi nu fremover -
- tale din fremtids sprog.
Da vores familie kom til Wien, Maria, var de ikke velhavende.
Vi knoklede og gjorde alt, hvad vi kunne, -
- for at bidrage og høre til.
Vi er stolte af det, vi har opnået, og vi er stolte af vores børn.
Det kan ingen tage fra os.
Og nu ... hvor du rejser ...
... vil jeg kun bede dig om én ting, min elskede.
Hvad er det, far?
Husk os.
Bær os i dit hjerte, Maria, og lær at blive lykkelig igen.
Hvad så nu?
Jeg har tænkt på hr. Lauder.
Adele skal bo i hans galleri.
Min eneste betingelse er, at hun altid skal være udstillet, -
- så alle kan beundre hende.
Hun er alligevel lidt for stor til min bungalow.
Du kunne købe en ny bungalow. Du kan købe, hvad du vil.
Jeg vil gerne have en ny opvaskemaskine.
Din bedstefar ville være stolt af dig.
Du holder minderne i live.
Jeg gjorde det ikke alene.
Vil du have mig undskyldt et øjeblik? - Selvfølgelig.
Kan jeg hjælpe Dem?
Jeg kender huset her. Må jeg kigge mig lidt omkring?
Selvfølgelig. Værsgo.
Maria, kom her, og tag båndene med.
68 år efter Klimt-malerierne blev taget af nazisterne, -
- fik Maria Altmann dem tilbage.
Portrættet af Adele Bloch-Bauer udstilles på Neue Galerie i New York.
Det blev købt af Ronald Lauder for 135 millioner dollars.
Randy startede sit eget firma med speciale i tilbagelevering af kunst.
Han betalte også for en ny bygning til holocaust-museet i Los Angeles.
Maria fortsatte med at bo i det samme hus og arbejde i sin butik.
Hun donerede fortjenesten til slægtninge og velgørende formål.
Hun døde i 2011, 94 år gammel.
Det vurderes, at over 100.000 kunstværker, -
- der blev taget af nazisterne, ikke er blevet afleveret tilbage.
Tekster: Team Irene
Udgivet på NextGen www.nxtgn.info